I 1884 havde den britiske hær erobret over en fjerdedel af verden.
Intet var mere ærefuldt end at kæmpe for sit land og sin dronning.
Nægtede man dette, bragte man skam og ydmygelse over venner og familie.
Symbolet på denne skam var den hvide fjer for fejhed.
- Spil Jack ude til venstre. - Aflever dog, for pokker, Tom.
- Spil nu, Tom. - Til Jack.
Tom!
Urent spil!
Se pigerne, Jack.
Kom så, drenge.
Kom så!
- Kom nu, Vicar. - Spil Trench.
Fortsæt!
Hold nu op. Jeg har brug for dig på banen.
Harry!
Bag dig.
Jack!
Fortsæt, Jack.
Godt klaret, du gamle.
Godt, Jack. Hvad vil du stræbe efter nu?
- Hvor længe skal du ligge der? - Så længe det passer mig.
Grib, Vicar.
Torsk.
- Du ser pragtfuld ud, Willoughby. - Miss Willoughby.
- Et af dine hår vender forkert, Tom. - Bliver d'herrer aldrig voksne?
- Sagde han "d'herrer"? - Ja.
- Det finder jeg mig ikke i. - Heller ikke jeg.
- Jeg kan godt lide det sådan her. - Ikke mit hår.
Mon vi kan tage dig alvorligt, når du bliver forfremmet, miss Willoughby?
Mine damer...
Det var bare kvinder, Vicar. De bider ikke.
- Gør det ondt? - Ja.
- Hvad griner I to turtelduer af? - Hans øje.
- Han har selv malet det. - Jeg kan godt male et på dig.
Så gør det. Jeg vil også have et blåt øje.
- Jeg kan da godt hjælpe dig, Harry? - Vil du have et blåt øje mere, Jack?
Det blev godt.
- Er du nervøs? - Hold nu op.
- Hvad laver I to? - Ikke noget.
Jeg vil danse.
Ikke deroppe, Ethne. Vær sød at komme ned.
Ikke før du danser med mig, Harry.
Kom ned, Ethne.
- Sig, hun skal komme ned, Jack. - Hun lytter da ikke til mig.
- Rolig, Harry. Hør nu her... - Tak, Jack.
- Jeg laver ikke piruetter. - Dans med mig.
- Skræmmende, ikke, Harry? - Din stivstikker, Harry.
- Godt... - Pas nu på. Meget morsomt, Ethne.
Mr. Feversham. Deres far spørger efter Dem og miss Eustace.
Tak.
- Oberst Sutch. - Harry, min dreng... Ma'am.
Jeg håbede, at jeg måtte stjæle Dem til den sidste dans.
Gerne, hr. General. Deres søn vil ikke danse med mig.
- Hvor har du været? - Ude at trække frisk luft.
Kæreste...
- Hun er overordentlig smuk, Harry. - Ja, det er hun.
Min far ville være stolt, hvis han var her.
Han ofrede livet for fædrelandet og fortjener langt mere respekt end jeg.
Ham ville jeg gerne have truffet.
- Er du klar, min ven? - Helt og aldeles.
Mine damer og herrer: Generalen.
Dr. Johnson sagde:
"Enhver mand skammer sig, hvis han ikke har været soldat."
Det er der ikke nogen her i aften, der behøver at frygte.
Aktiv tjeneste eller ej, I har vist jer villige til at ofre jeres liv, -
- og det vil jeg hylde jer for.
- Skål for Royal Cumbrians! - Skål for Royal Cumbrians!
Efter min mening - er der kun ét offer, der er mere ædelt -
- end at sætte livet på spil for sit land.
Og det er at elske -
- og ægte en mand, der gør det.
- Skål for Harry og Ethne. - Skål for Harry og Ethne!
Slut kreds omkring dem!
Efter denne offentlige forlovelse, kan vi så ikke gifte os i al stilhed?
Aldrig i livet. Jeg vil have hele molevitten.
En kirke i nærheden af mit hjem, endnu en brandtale fra din far...
Fra min far?
"Da jeg var på min søns alder, var jeg regimentschef."
Sådan lyder han ikke. I øvrigt bliver du også regimentschef.
- Snart er det Jack og Isabelles tur. - Der er for meget soldat i Jack.
- Det er der da også i dig. - Jeg er ikke som ham.
Du er mere soldat end alle de andre. Du er min mand.
Godnat, damer, godnat, damer...
Gå jeres vej. Hvor er I barnlige.
Godnat, d'herrer, godnat, d'herrer.
Godnat, Ethne, godnat, Harry.
Godnat, Ethne, nu følger vi ham hjem.
Kom nu, Harry.
Kom så, Jack.
- Angrib! - Ind med den, mr. Castleton.
Mr. Castleton er blevet fældet af fjendens spyd.
Se nu at få den ud.
Fremad!
Mine herrer... obersten.
Mine herrer... Jeg bringer nyt.
En hær af muhamedanske fanatikere -
- under ledelse af deres selvudråbte Messias, mahdien, -
- har angrebet det engelske fort i Sudan.
Vore soldater kæmpede en heroisk, -
- men i den sidste ende håbløs bagtropskamp.
De blev sablet ned alle som en.
Som følge af det fjendtlige angreb -
- vil flere regimenter, deriblandt Royal Cumbrians, -
- tage af sted til Sudan inden for en uge.
Jeg lykønsker d'herrer.
Regeringen har omsider sendt sine soldater i krig.
Omsider, Trench.
Mine herrer.
Gud har skænket briterne -
- et verdensimperium, -
- for at de kan udføre Hans hverv her på Jorden.
De sejre, I vinder over hedningene, -
- er et skridt på vejen til en mere ædel menneskesjæl.
- Gud bevare dronningen. - Gud bevare dronningen.
Se, hvad nerver gør ved voksne mænd.
Når vi nu skal I krig, så lad os dog se at komme af sted.
Tænker du på, hvordan det bliver, når vi kommer derned?
Hele tiden. Gør du ikke?
Det kan undre mig, hvad en gudsforladt ørken -
- har med Hendes Majestæt Dronningen at gøre.
Hvad er der sket?
Frygter du ikke, at du ikke kommer tilbage?
Har du haft mareridt om mig eller hvad?
Fik jeg kappet hovedet af af en af mahdiens vilde?
- Ja, Jack. - Selvfølgelig er jeg bange.
Hvad...?
- Hvad får dig så til at gøre det? - Jeg gør det nok, fordi du gør det.
Du, Trench, Castleton og sågar Willoughby.
Men især dig.
Der er ingen, jeg hellere ville betro mit liv.
- Hvad er det? - Mine papirer, sir.
Der er en anden procedure for at søge orlov.
Normalt ville det ikke komme på tale nu, men da De er nyforlovet...
Jeg anmoder ikke om orlov, sir.
Jeg vil gerne trække mig ud af tjenesten.
Hvis jeg var Dem, ville jeg tænke mig grundigt om.
Jeg har besluttet mig, sir.
Tal med Deres far først.
Det er ikke hans afgørelse, sir.
Jeg godtager ikke, at en af mine folk svigter sit regiment, -
- netop som vi bliver sendt i krig.
Jeg glemmer alt om, at De har været her.
Det kan De takke Deres far for.
Sir...
Jeg vil gerne træde ud af tjenesten.
Forlad omgående kasernen.
Miss Willoughby.
Jeg synes nok, at luften fyldtes af duften af nyudsprungne roser.
Harry er trådt ud af tjenesten.
- Nægtede Hamilton ham orlov? - Hamilton har intet gjort.
- Der er ingen undskyldning for det. - Det er Harry, du taler om.
Han er nyforlovet og derfor betænkelig.
Vi bliver sendt i krig. Dagen efter fratræder han. Der er ingen tvivl.
- Hvad mener du med det? - Det kan kun betyde én ting.
Det betyder, at han er en kujon.
- Sig det op i hans åbne ansigt. - Han har jo forladt kasernen.
- Så sig det op i mit åbne ansigt. - Lad nu være, Jack.
Harry er en skændsel. Han har bragt skam over regimentet.
- Han er regimentets bedste soldat. - Åbenbart ikke, når det gælder.
Slip mig.
Jeg siger det til ham. Men ikke op i hans åbne ansigt.
Han fortjener at blive behandlet med den foragt, han har behandlet os med.
Har han talt med nogen af jer om det?
Han lader os i stikken og tør ikke engang fortælle os det.
Han var også min ven, Jack.
Han tager med.
Han kommer til at stå til ansvar for det her.
Vil du, Harry Feversham, tage denne kvinde til ægte?
Ja. Værsgo at kysse bruden.
Du tager forskud på glæderne. Lad mig nyde mit bryllup.
Det er på grund af dig, at det først bliver om et halvt år.
- Vi kan gifte os, når vi vil. - Den har jeg hørt før.
Jeg har forladt hæren.
Ethne, jeg har faktisk... forladt hæren.
Hvorfor?
Der var tale om, at de ville sende os til udlandet.
I et år eller to.
Jeg ville ikke vente så længe med at blive gift.
Jeg ville have ventet.
Eller være taget med dig. Det gjorde min mor for min far.
Det er ikke det, jeg ønsker for os.
Du er det eneste, der betyder noget for mig nu.
Hvor ville de have sendt dig hen?
Det lå ikke helt fast.
Mr. Feversham.
Er det en spøg fra dine venners side? Hvad er det, Harry?
Fjerene betyder fejhed.
I går fik vi at vide, -
- at vores regiment skulle til Sudan.
At vi ville blive sendt i krig.
Du vidste jo ikke, hvor I skulle hen. Du gjorde det jo for min skyld.
Ingen kan kalde dig en kujon. Da slet ikke dine venner.
Hvis det er en misforståelse, må du tage hen til regimentet og rette den.
- Det kan jeg ikke. - Så gør jeg det.
Jeg fortæller Trench, Willoughby og Castleton, -
- at du gjorde det på grund af mig.
Det har intet med dig at gøre, Ethne!
Hvorfor så?
Jeg har aldrig ønsket at komme i hæren.
Jeg gjorde det for min fars skyld.
Jeg ville tage et par års tjeneste, og så kunne jeg...
Ville du vente, til vi var gift, med at fortælle mig sandheden?
- Det var ikke min mening at lyve. - Du lod mig føre mig selv bag lyset.
Tror du, folk lader os glemme det her?
Jeg er ligeglad, hvad folk siger. Det eneste, der betyder noget, er os.
Os, Harry? Det handler ikke kun om os.
Jack ville dø for dig.
- Det ved jeg udmærket godt. - Tag tilbage. Du kan nå det endnu.
Sig, at du ikke var trådt ud af tjenesten, hvis det ikke var for mig.
Jeg ville være trådt ud af tjenesten.
Og intet og ingen kunne have fået mig til at gå i krig.
Så er du en kujon.
"Hold Dem fra lokalt vand og spiritus -
- og lokale værtshuse og bordeller. Husk, De er en kristen soldat."
Hvorfor har de givet mig det? Det må være til dig, Vicar.
Far.
Værsgo.
Jeg vil gerne tale med Dem, sir.
Jeg kender dig ikke.
Jeg har brug for at tale med Dem.
Briterne har indtaget mahdiens by! Britiske dødsofre i Sudan!
Dræbte og sårede Det britiske felttog i Sudan
Er der noget galt, Jack?
Jeg skal i al fald have noget at drikke, før Mustafa får.
Det er nok forgiftet.
Værsgo, Mustafa.
En snigskytte! Gå i dækning!
Smid jer ned og bliv liggende!
- Gå i dækning! - Hvor er han?
Gå i dækning! Bliv nede, alle sammen!
- Hvor fanden er han? - På taget!
Fremad!
Nu!
Videre.
Smid geværet fra dig.
Smid geværet.
Sig, at han skal smide geværet.
Smid geværet fra dig.
Smid dog for Guds skyld geværet fra dig.
Lad være.
Ikke skyde.
Smid geværet fra dig.
Sig, han skal smide geværet fra sig. Nej, lad være!
- Sket er sket, Harry. - Nej, sir.
Når sådan noget sker...
...er man fortabt.
Man ved ikke længere, hvem man er, og hvad man er i stand til.
Hvis jeg ikke gør noget...
...vil folk altid huske mig sådan.
Som en fjer.
Og sådan vil jeg så altid opfatte mig selv: Som en kujon.
Jeg kan ikke bære det her.
Hvem gav dig den fjerde fjer?
Jack Durrance?
Nej, sir. Det gjorde Ethne.
Kæreste Ethne. Tilgiv mig, at jeg har bragt vanære over dig.
Det må have været frygtelig ydmygende for dig.
Jeg forlader London i håbet om, at det fjerner skyggen fra mig.
Jeg har hverken fortjent din tillid eller kærlighed, -
- men tro mig: Jeg havde ikke i sinde at føre dig bag lyset.
Jeg ved ikke, om jeg nogensinde vil kunne redde min ære, -
- men det er jeg nødt til at tro på.
Jeg må tro på, at jeg så vil kunne trodse min frygt -
- og bevise over for mig selv og andre, at jeg ikke er nogen kujon.
- Hvad betalte han dig? - Gustave, jeg ville aldrig...
Tag de her. Og forsvind så.
Og du skal ikke vise dig her igen.
- Hvad vil du? - Til den britiske lejr i Korti.
- Tværs over ørkenen? - Ja.
Hvorfor?
Kan du, eller kan du ikke?
For ulejligheden.
- Taler du arabisk? - Det kan jeg lære.
Kan du også se ud som en araber, hvis mahdiens mænd opdager dig?
Jeg følger en karavane af skøger til Korti i næste uge. Kom igen.
Jeg har besluttet at give dig et par ugers orlov.
I alle de meldinger, jeg får, bliver du lovprist.
Du og andre officerer skal overbevise regeringen og offentligheden om, -
- at det er på tide at beordre os ud af Korti for at redde general Gordon.
Med forlov foretrækker jeg at blive hos regimentet.
- Hvorfor? - For ikke at lade nogen i stikken.
Det kan jeg ikke give Dem lov til.
- Hvorfor mig, sir? - Fordi du er en helt, Jack.
Med al respekt, sir, -
- vi har ikke kæmpet længe nok til at have helte i denne krig.
Hold kæft! Få dem til at tie stille, Saadi.
De er prinsesser.
Tænk engang... Selv de vilde har kongelige.
Men de britiske soldater giver mig tre dirham i timen for dem.
- Er det her mahdi-territorium? - Det hele er mahdi-territorium.
Bryder hun sig ikke om mine manerer?
Tøjte!
Jeg sagde, at du ikke skulle glo på mig.
Hold op med det der.
- Hold op! - Forsvind!
Så kan du måske opføre dig ordentligt?
Tror du, hun vil takke dig for det, du gjorde i dag?
- Det forventer jeg ikke. - Du reddede jo hendes liv.
Kom.
De er som små børn. Aner ikke, hvad taknemmelighed og loyalitet er.
Det fatter I britere ikke.
I kommer her og vil civilisere dem med jeres kristne værdier.
Nu vil hun takke dig.
Du er alt for stolt, min ven.
Lad ham være!
Mahdien har tilhængere overalt. Oprørerne samler tropper -
- under mahdiens ledelse for at bekæmpe os.
Vi skal ikke have forstærkning. Vi skal bare beordres ud, -
- så slår vi fjenden på flugt og redder imperiets ære.
- Har du hørt fra Harry? - Nej.
- Har du? - Nej.
Du må ikke bebrejde dig selv noget, Ethne.
Når man begår en dumhed, bøder man for det resten af livet.
- Jeg kan ikke tilgive mig selv. - Du havde dine grunde.
Hvilke grunde? Stolthed?
At jeg var bange for, hvad folk ville sige?
Jeg var da ligeglad. Jeg elskede ham.
- Ethne, du må... - Han opsøgte mig, Jack.
- Han kom, og jeg afviste ham. - Det skal nok gå.
Sådan her vil det ikke være resten af dit liv.
Jeg skriver til dig, når jeg er rejst.
Kom nu, dommer!
Åbn. Han har ingen tænder. Væk med ham.
Fremad med dem. Han er for lille.
Jeg vil se hans tænder. Han ser stærk ud. Hen til bærerne.
Hvor mange er der tilbage? Vi skal bruge tre mere.
Hvad foregår der?
Han er fra en slavestamme. De andre vil ikke vide af ham.
Vi har brug for den hjælp, vi kan få. Bærer.
Send ham videre. Af sted med ham. Næste.
Kæreste Jack. Jeg var så lettet over at modtage dit brev.
Mens landet fejrer jeres felttog mod mahdien, føler jeg kun frygt.
Jeg tænker kun på den dejlige tid, du, Harry og jeg havde sammen.
Min far sagde, at Gud tager det kæreste, vi ejer, fra os -
- for at minde os om, hvor meget vi tager for givet.
Jeg ville ønske, at jeg kunne skrue tiden tilbage.
Hvor ville jeg dog så gøre alting helt anderledes.
Pas godt på dig selv, Jack.
Jeg er ligeglad med hæderen, bare du vender hjem i god behold.
Din veninde for altid. Ethne.
Betænksomt af general Wolseley at give os paraplyer, ikke, Vicar?
Jeg bliver forbrændt i solen.
Han sidder for sig selv. Har I set ham før?
Hvem er du?
Vi holder øje med dig.
Abou Fatma.
Jeg hedder Abou Fatma.
Bedu.
- Jeg var spejder for general Hicks. - Araber!
Jeg ved, du er englænder.
Der er mange her i lejren, som arbejder for mahdien.
Når de finder ud af, at der er en britisk spion blandt dem, -
- dræber de ham, og det gør de snart, Bedu.
Hvorfor advarer du mig?
- Penge. - Jeg kan ikke betale dig.
Hvad symboliserer din fjer?
Den første gang, jeg dræbte et menneske.
Fem mennesker.
Ti mennesker. Den...
...kommer jeg snart til at bære.
Jeg er en god soldat. Jeg vil beskytte dig.
Hvem har gjort det? Hvem har gjort det?
Hvorfor gemmer en spion sig for sine egne?
Jeg er ikke spion.
Læser du det samme brev igen og igen, eller får du post hver dag?
Han skriver dem til sig selv.
Læs en linje. Nu ikke så bly. Du er blandt venner.
Du kan stole på os.
"Jeg er så glad for, at jeg tog hen og hørte dig tale den dag i London."
- Kom nu. - Det må du uddybe.
"Det fik mig til at indse, hvor meget dit venskab betyder for mig."
"Kom tilbage i god behold og gør det snart...
...min kæreste Jack."
"Min kæreste Jack." Hvem er den heldige dame?
Ethne. Jeg frier til hende.
- Tillykke, Jack. - Skønt, Jack.
- Hun har ikke sagt ja endnu. - Det gør hun.
- "Jeg indså, at jeg elskede dig." - "Hvor meget dit venskab betyder."
Det kommer ud på et. Skål, Jack.
Tillykke, Jack.
- Det ligner mahdiens folk. - Jeg finder ud af, hvad han skal.
Desertører, sir.
Indstil skydningen.
Harry...
De har vist slået lejr for natten.
- Hvorfor følger du efter dem? - Spionerne vil afsløre vore planer.
Ikke spionerne.
Dine venner.
Jeg vil hjælpe dem... om muligt.
Er du desertør?
Noget i den retning.
Jeg blev sendt i kamp og stak af.
- Hvorfor? - Hvorfor?
Jeg...
Der var mange grunde til det.
Men først og fremmest var jeg bange.
Jeg fandt dig halvdød på vej gennem ørkenen alene, -
- og så siger du, at du er bange.
Det er en anden slags frygt.
Hvorfor beskytter du mig?
Gud lod dig krydse min vej. Jeg har ikke noget valg.
Gud?
En, der er englænder... og kristen.
Du må virkelig have forbrudt dig mod ham.
Du ler som en englænder.
Hvordan ler en englænder?
Abou! De bryder op.
De forsvinder. De må ikke slippe fra os.
Godt. Så sætter jeg mig bare her og venter på dig.
Tag dig endelig god tid.
Abou Clea-fortet. De britiske ekstratropper er stationeret her.
Hvad skal spionerne på et britisk fort?
Mahdiens hær har indtaget fortet.
Vores tropper er jo på vej hertil.
Abou! Advar mine venner.
Tag den på.
Kompagni, gør holdt.
- Mr. Trench! - William!
Væk fra dem. Lad dem være.
- Sir? - I har fandeme at lade dem være!
Ægypterne har taget en af fjendens spejdere.
- Hvor har I fundet ham? - Jeg kom selv.
Mahdiens mænd har indtaget jeres fort i Abou Clea.
- Det var ham, der stjal kameler. - De angriber jer her.
Sig til ham, at en britisk garnison ikke kan slås af mahdiens vilde.
- Ved han, hvordan spionage straffes? - Jeg er ikke spion.
Mahdiens mænd ønskede at stoppe jer her.
Jeg begraver ham levende, hvis han mæler ét ord mere på engelsk.
Sprøg ham, hvem der har sendt ham og hvorfor?
- En britisk officer sendte ham. - En general, velsagtens. Et navn?
Kom her, min ven. Det er en britisk officer.
Og det er en britisk officers blod. Slik det op. Hver en dråbe af det.
- Gør nu ikke noget overilet. - Før ham væk.
Find ud af, hvorfor fjenden har sendt ham.
Muslimer begraver altid de døde. Også fjenderne.
De har haft en grund til at efterlade de lig her.
Kom så med dig.
- Du bør fortælle Hamilton det her. - Det mener jeg også, Tom.
Hvorfor?
- For en sikkerheds skyld, Tom. - Han forsøgte at vildlede os.
Jeg har taget min beslutning. Obersten skal ikke spilde sin tid -
- på en halvnøgen vild, som fortæller løgnehistorier.
- Hvad er der, Jack? - Der er noget i gære.
Du, Herre, -
- som regerer over os her på Jorden, -
- og som er vor frelser, lyt til min bøn.
Du er større end noget menneske.
Alt er, som du ønsker det. Alt er, som du vil det.
Det, vi gør, er retfærdigt, så giv os styrke til at tjene dig.
Thi det, jeg gruer for, er over mig nu.
Alt det, jeg har frygtet, er over mig.
- I geled. - 1. deling, tak.
1. deling, fastgør bajonetter!
Klar! Præsenter gevær!
- Skyd. - Skyd.
En salve mere. Præsenter gevær!
- De er ubevæbnede, sir. - Skyd.
Hvad i himlens navn foretager de sig?
Præsenter gevær!
Skyd.
50 meter! Præsenter gevær.
- Skyd. - Skyd.
- Tak, mr. Willoughby. - Tak, sergent.
Soldater, op!
Soldater, gevær til skulder!
Venstre om!
Venstre, højre, venstre!
- Slut en kreds. - Slut en kreds!
Slut en kreds. Saml kamelerne.
3. deling, træd an!
Rolig, drenge. Rolig.
Bevar roen.
Lad os bevare roen.
- Vær rede til kavaleri. - Vær rede til kavaleri.
Vær rede til kavaleri!
1. kompagni, gør klar til fuld beskydning.
Affyr to salver!
Bliv i højre side, mr. Castleton.
Tag sigte!
Skyd!
Bliv i geled! Skyd!
Bliv i geled!
Skyd!
Godt, 2. kompagni.
Vi bliver angrebet bagfra, sir.
Gør klar ude til højre, Castleton.
- Frem med officererne. - Bered jer, deling!
Præsenter gevær!
- Castleton? - Skyd!
Skyd!
- Tag sigte! - Bliv i geled!
Det engelske kavaleri, sir.
De trækker sig tilbage!
De stikker af!
Indstil skydningen!
- Tillykke, sir. - Slaget er ikke forbi.
- Vi slog dem på flugt! - Send skytterne af sted.
Kom, Vicar. Kom nu.
Luk kredsen.
Forlad mig al skyld, Gud.
Det er ikke englændere! Det er mahdier!
Træk jer tilbage!
- Fuld beskydning! - Hvad med skytterne, sir?
Bare hold kredsen sluttet.
Tilbage i kredsen! Tilbage i kredsen!
Af sted!
Vicar!
Fuld beskydning, mr. Willoughby! Nu!
- Jeg gav Dem en ordre, Willoughby. - Castleton!
- Vicar! - Tilbage i kredsen!
Løb!
Præsenter gevær!
Skyd!
Lad være med at skyde!
Fremad!
Vicar!
Luk kredsen, mr. Willoughby...
Jack!
Hvad er Deres ordre, sir? Sir?
Sig, de skal trække sig tilbage!
"Kære Jack."
"Tak, fordi du varskoede mig om, at posten kunne være forsinket..."
Jeg er en tåbe.
Det var tåbeligt at tro, at jeg kunne vende hjem.
Det kan jeg ikke.
- Din ven har brug for hjælp. - Min ven klarer sig fint alene.
Jeg kan ikke se.
Jeg kan ikke se!
Jeg kan ikke... Nej, lad være!
Hvem er du? Jeg har breve.
Hvem er du?
Jeg kan ikke se. Jeg kan ikke se...
Jeg kan ikke se.
- Goddag, Jack. - Ethne...
Hvordan har du det?
Jeg vil gerne spørge Dem til råds, hr. General.
Mig? Jack Durrance har friet til mig.
Du behøver ikke mit råd. Jack Durrance er en god mand.
Jeg har ikke svaret ham endnu.
De skulle vel ikke have hørt fra Harry?
Jeg har intet hørt. Og...
...jeg tvivler på, at jeg hører fra ham mere.
De skulle have lyttet.
- Jeg savner ham. - Han holdt af Durrance som en bror.
Det ville være hans ønske, at I blev lykkelige.
- Om et par uger kan han ride selv. - Er din bodsøvelse så slut?
Jack.
- Ikke ringe. - Du skulle have set mig på kamel.
Lavendel... og løg.
Søndagsfrokosten.
Sæt hesten i bås og kom og få noget.
- Tak, Robert, jeg klarer mig. - Det er mig, Jack.
Tom.
De har omsider forfremmet dig, miss Willoughby.
- Alle de ordener. - Du må selv have fået nogle.
- Hvordan vidste du, at jeg var her? - Jeg...
Jeg har set Harry, Jack.
Hvor?
I Sudan.
Jeg fulgte tilbagetrækningen.
Det var umådelig hårdt. Fjenden jagede os hele vejen.
Og ørkenen tog deres parti. Vi løb tør for vand og medicin.
Vi måtte efterlade dem, der sakkede bagud. Vores spejdere svigtede os.
Vi mistede flere mand under tilbagetrækningen end under slaget.
Forsvind!
Forsvind, eller jeg får dig pisket, din beskidte fejlfarve!
Ligesom du fik min ven pisket.
Harry?
Jeg sendte en mand ud for at advare jer, -
- og I lod ham tortere for hans ulejlighed.
Jeg...
Hvorfor hørte I ikke på ham?
- Du kunne have taget forholdsregler. - Jeg vidste ikke, at det var dig.
Hvad i himlens navn bestiller du her?
Og så?
Han bad om nogle penge og gik.
- Vendte han tilbage? - Nej. Der var...
Der var rygter om, at nogle af vore var taget til fange.
Harry mente, Trench var blandt dem.
- Tog han så efter ham? - Jeg forsøgte at stoppe ham, Jack.
Jeg sagde, at sandsynligheden for, at han levede, var lig nul.
Han ville ikke lytte.
- Vil du meddele Ethne, Harry er død? - Jeg ved ikke, om han er død.
- Er du kommet for at give hende håb? - Hvad ville du gøre i mit sted?
Holde det for mig selv. Indtil jeg havde vished.
Og mahdien sagde til de britiske fanger:
"Gud har straffet jer for jeres hovmod, -
- for han er større end alle jeres hære."
Og så sendte han dem til det store fængsel i Omdurman, -
- hvor de kunne vente på at dø.
- Hvad sagde han? - Din ven er død.
Jeg så, at Trench blev taget levende.
Fangerne blev ført til Omdurman. Din hær svigtede dem.
Du skal kun stå til ansvar over for dig selv og Gud.
- Ikke over for dem. - Min ven er mit ansvar.
- Jeg skal nok finde ham. - Du har intet lært.
- Du har gjort nok. - Det er aldrig nok, Abou.
Hvis de opdager, at jeg er britisk, fører de mig til fængslet.
- Ellers finder jeg aldrig min ven. - De hænger dig.
- Hjælp mig ind i fængslet. - Jeg tager ikke ansvar for din død.
Hvordan skulle det kunne være dit ansvar?
Jeg dør, hvis det er Guds vilje.
Ikke sandt?
I englændere er for hovmodige.
Du er et fæ...
...min ven.
Trench?
Lbrahim? Pas på vores plads.
Kom, min dreng. Vi må ikke falde.
Går det?
Trench...
Harry?
Harry, hvis du ikke kom med hæren, hvem fik dig så hertil?
Det gjorde du.
Den lange vej på grund af en fjer.
Jeg har nogle penge.
- Hvor mange? - 100.
100?
I må kun tage mad med ind. Alle pakker skal åbnes.
Hvem er de kvinder?
Slægtninge til mænd herinde. De kommer med lidt mad.
Lad os se, om vi kan få lidt at spise til dig.
- Hvad kan vi bruge pengene til? - Idris er ubestikkelig.
Hele hans familie blev udslettet under et af vores artilleriangreb.
Hasan er derimod umådelig korrupt. For 100 dirham -
- vil han enten hjælpe os med at flygte -
- eller dolke os i ryggen og beholde pengene. Jeg taler med ham.
Det første, jeg vil gøre, er at reservere bord på Wilton's.
Et privat lokale uden alle de forbandede folk.
To glas porter, tak!
Inden længe, Harry. Inden længe.
Trench. Prøv at komme op, Trench.
I undviger i dag. Bær de døde til hullet.
Han er ved at dø. Hvis du bliver, kan du rådne op sammen med ham.
Hvad med dig?
Giv mig mad... herre.
Giv mig mad.
Giv mig mad!
- Jeg har penge. - Penge har jeg ingen glæde af.
Jeg kan ikke bestikke vagterne mere.
Jeg har intet at miste nu.
Ikke mere at leve for.
Men jeg er stadig bange.
Frygten bliver der altid.
Bed for mig, Abou.
Giv dig bare god tid.
Jeg er ikke så hovmodig mere.
Tag noget mad.
Du ser bedre ud. Selvom du måske ikke føler det.
Når jeg får det bedre, ser jeg så lige så slem ud som dig?
Vi skal nok få dig gennem det her.
Jeg vil ikke gennem det, Harry.
Jeg tror ikke, jeg kan tage mere.
Vi havde en gæst i dag.
Han kom med en gave til os.
Giften virker i løbet af nogle timer. Du vil ikke føle smerte.
Det bliver da noget helt nyt.
- Pas på. - Undskyld, jeg grisede.
Skal vi ikke give dem et helvedes hus i aften?
Skål for det.
Undersøg, om de er døde, og smid dem ud i hullet.
- De engelske fanger er døde. - Begge to?
Ja.
På samme dag?
Idiot!
- Trench... - Jeg er følelsesløs i benene.
Giften har lammet dig. Det forsvinder snart.
- Jeg troede, jeg ville dø af det. - Kun midlertidigt.
- Du vidste det altså godt? - Jeg var ikke sikker, Trench.
Det er sidste gang, du får lov at byde mig på et glas.
- Hvor mange kugler? - En.
Så skal den bruges med omhu.
- Nej. - Jeg kan ikke bære ham.
Det kan du.
Red min ven.
- Pas godt på din ven. - Hvad skal du nu?
Det er op til Gud.
Ser jeg så frygtelig ud?
Alle har talt om, hvor forandret du var.
Jeg troede dem ikke.
- Må jeg få den tilbage? - Det er ikke derfor, jeg er kommet.
Jeg vil alligevel gerne have den tilbage.
Jeg er næsten ked af at slippe den.
Den har bragt mig meget held... de seneste måneder.
- Har du hørt nyheden? - Ja.
- Hvordan har Jack det? - Jeg tror, han er lykkelig.
Godt.
Det fortjener han at være.
Det gør du også.
Det går over.
Du møder snart en.
Og så kan du og hun og Jack og jeg drikke te og konversere, -
- som om intet var hændt.
Det sker ikke, Ethne.
Det er det nødt til.
Det er det nødt til, for jeg elsker dig.
Harry...
Jeg elsker dig, og jeg kan ikke...
Undskyld.
- Var det Ethnes vogn, der kom? - Hun kører mig til stationen.
- Hvorfor kommer hun ikke? - For at give os lidt tid alene.
Har vi brug for lidt tid alene, Harry?
- Jeg er her for at takke dig, Jack. - For hvad?
For din støtte.
- Mener du fjerene? Jeg var der ikke. - Det sagde Willoughby, at du var.
Du skylder mig ikke noget, Harry.
Brylluppet er om en måned. Det står Ethne frit for.
Hun har truffet sit valg.
Stol på hendes dømmekraft.
Skål for Castleton og alle de andre, vi efterlod dernede.
Kan du huske vores første opvisning i kavaleriangreb?
Jeg tog mig sørgeligt ud. Mine heste løb orkesteret over ende.
Ja, det gjorde jeg, og ja, det gjorde de.
- Ethne var der. Som tilskuer. - Det kan jeg godt huske.
Det må du kunne. Hun dansede kun med dig.
Jeg har aldrig før været så skinsyg.
Jeg ville vise, at jeg var den bedste soldat.
- Det har du altid været, Jack. - Javist, men...
Hun var den første, jeg kiggede efter i mængden, -
- og hun stirrede på dig.
Alle andre hyldede mig...
...og hun stirrede på dig.
Intet har ændret sig.
Hun er smuk... er hun ikke?
Jo, det er hun.
I er væk... men ikke glemt.
De, som har rejst langt -
- for at kæmpe i fremmede lande, ved, -
- at soldatens største trøst er -
- at have sine venner ved sin side.
Velkommen hjem, Harry.
Tak, sir.
I kampens hede -
- er det ikke længere et princip, vi kæmper for, -
- eller et flag.
Vi kæmper derimod for den mand, -
- som står ved vor venstre side.
Og vi kæmper for den mand, som står ved vor højre side.
Og når hære splittes, -
- og imperier falder...
...er det eneste, der består...
...minderne...
...om de dyrebare øjeblikke...
...vi har tilbragt side om side.
- Tilgiv mig. Jeg gjorde dig uret. - Der er ikke noget at tilgive.
Jo, jeg skulle have støttet dig. Forstået dig.
- Jeg var så sikker på alting. - Det var vi begge, Ethne.
Hvad så nu?
Tja...
Nu har jeg ikke noget valg, Ethne. Gud lod dig krydse min vej.
Tekstning: Lisbeth Beierholm SDI Media Denmark